Особливості будови павуків
Органами нюху служать тарзальні органі на лапках передніх ніг і ліровидні органи, наявні й великому числі на тулубі і придатках. Павуки розрізняють запахи летучих речовин, але реагують звичайно на близькій відстані від джерела запаху. Самці по запаху відрізняють тенета статевозрілої самки від тенет статевонезрілої. Роль запаху в цьому випадку доведена експериментально. Якщо з павутини або відірваної ніжки статевозрілої самки зробити ефірну витяжку й налити її в блюдечко, то після випару ефіру посаджений у блюдечко самець проявляє характерне статеве порушення. Тарзальні органі служать і смаковими, з їхньою допомогою павук у досвіді розрізняє чисту воду й розчини різних речовин. Очевидно, ці органі відіграють роль при відшуканні питної води, необхідної деяким павукам. Чутливі смакові клітки знайдені в стінках глотки павуків. У досвіді павуки добре відрізняють шматочки серцевини бузини, просочені живильним розчином, від таких же шматочків, але просочених водою. Перші висмоктуються, а другі віддаляються з тенет [3].
Рис.2 Очі павуків [3]:
А - Araneus;
Б - Lіphіstіus;
В - Vіcarіa;
Г - Dіnops;
Д - Walehenaera;
Е - переднє довгофокусне око у розрізі:
- кришталик;
- сітківка;
- окорухливі м'язи.
Зір павуків недосконалий, особливо в тенетних форм. Краще бачать бродячі павуки, особливо активні вдень. Очей звичайно чотири пари. Передні медіальні очі, названі головними, темні; інші, побічні очі, звичайно блискучі завдяки внутрішній оболонці, що відбиває світло (дзеркальце). Розміри й взаємне положення очей різне по різним систематичним групам павуків. Частіше вони утворюють два поперечні ряди, але бувають розташовані й інакше. Іноді окремі пари очей збільшені, наприклад чотири передні ока в павуків-скакунів, медіальні задні очі в Dіnops (род. Dіnopіdae). У ряді випадків кількість очей скорочується до шести, чотирьох або двох. Серед печерних павуків є сліпі. Очі тенетних павуків розташовані так, що охоплюють велике поле зору, але розрізняють вони в основному силу й напрямок світла, уловлюючи рух великих об'єктів. При зміні звичного висвітлення навколишніх предметів норкові павуки втрачають орієнтування й не можуть відразу знайти своє лігвище. Павуки-Бокоходи (род. Thomіsіdae), що підстерігають здобич на квітах, помічають метелика-капустянку на відстані 20см, а муху тільки на відстані 3 см. Бродячі Лікозиди мають велике поле зору й бачать, що рухається невелика комаха на відстані 20-30 см, але не розрізняють її форму [7].
Свого роду виключення представляють невеликі павуки-скакуни (род. Saltіcіdae). Їхні довгофокусні головні очі дають на сітківці велике зображення при малому полі зору (як у фотокамері з телеоб'єктивом). На відміну від інших очей, зорові елементи сітківки тут густо розташовані, завдяки чому зір предметний; на відстані 8см павук бачить муху в деталях. Мале поле зору цих очей компенсується чудовою особливістю: вони можуть рухатися за допомогою спеціальних м'язів. Павук стежить очима за здобиччю - приклад серед наземних членистоногих рідкісний. Побічні очі не розрізняють форму предметів, але розташовані так, що павук зауважує будь-який рух спереду, позаду й над собою. Передні бічні очі мають загальне бінокулярне поле зору близько 40°, завдяки чому павук сприймає об'ємність предметів і відстань до них. Очі скакунів діють як єдиний зоровий апарат. Якщо муха наближається до павука позаду, він зауважує її рух задніми очима на відстані 20-25 см і повертається до неї так, що вона попадає в поле зору передніх очей. Тепер вона сприймається чіткіше у просторі. Потім павук ловить її головними очима, сприймає великим планом і починає стежити за нею очима. На відстані 8см об'єкт упізнається як здобич, з 4см павук починає підкрадатися й з 1,5см блискавично стрибає на муху з такою точністю, що рідко промахується. Гарний зір скакунів допомагає їм пересуватися в траві, спритно стрибаючи з листочка на листочок. За допомогою очей самець виявляє самку, а будучи осліпленим, не впізнає її й не зробить своїх характерних шлюбних танців. Посаджений перед дзеркалом, самець скакуна реагує на своє зображення як на суперника, ухвалює позу погрози або кидається на нього [5].
Скакуни й деякі інші павуки розрізняють колір предметів. Це встановлено декількома методами, у тому числі виробленням умовних рефлексів. Павукам пропонувалися мухи при червоному й синьому й при червоному й зеленому освітлені. Червоне освітлення супроводжувалося роздратуванням електричним струмом. Після декількох повторень досвіду павук брав муху тільки при синьому або безглуздому світлі [1].
Механізм харчування
Павуки дуже ненажерливі хижаки, харчуються головним чином комахами, яких вони висмоктують. Способи лову видобутки різноманітні. Бродячі павуки підстерігають здобич, крадуться до неї й наздоганяють одним або декількома стрибками. При цьому вже у бродячих форм здобич нерідко обплутується павутинними нитками. Павуки, що ведуть осіле життя, майже завжди роблять ті або інші ловчі обладнання з павутини, від простих сигнальних ниток, протягнених від устя лігвища, у якому сидить павук, до дуже складних ловчих мереж [10].
Подібні статті
Учення В.І. Вернадського про ноосферу
Ноосфера ("мисляча оболонка", сфера розуму) – вища
стадія розвитку біосфери. Це сфера взаємодії природи і суспільства, в межах
якої розумна людська діяльність стає головним, визначаючим чинником розвитку.
Чому виникло поняття & ...
Історія розвитку анатомії як науки
В історії розвитку анатомії, як і ветеринарної медицини,
розрізняють три періоди: перший - анатомія давніх часів: з найдавніших часів до
занепаду Західної Римської імперії (476 р); другий - історія анатомії середніх
віків: з часів занепаду ...